- Poliisi. - Saanko komisario Malloylle.
Tekisin rikosilmoituksen.
Voimmeko puhua?
- Toki. Sisään vain. - Kahden?
- Menikö ilta pitkäksi? - Meni.
Maistuisiko kahvi?
Onko sinulla joskus vaikeuksia muistaa asioita?
VIISI VIIKKOA AIEMMIN
- Voin hoitaa loput, jos haluat mennä. - Oletko varma?
Toki. Leimaan korttisi.
Ericin äiti lähti matkalle.
Eric kutsui väkeä heille.
- Ketkä tulevat? - Kaikki.
- Mennäänkö yhdessä? - En tiedä. Ei oikein huvita bilettää.
- Onko kaikki hyvin, Joyce? - On.
- Kuullaan. Ehkä tulen kuitenkin. - Selvä.
- Miksi tulin tänne? - En osaa sanoa.
- Aivan, lisää pesuainetta. - Uskallanko kysyä mihin?
- Pesen auton. - Miksi?
- Mitä varten? - On lauantai.
Lauantaisin me hoidamme asioita.
- Auta isää auton pesussa. - Onko pakko?
Se olisi kilttiä. Voit leikkiä Marvinin kanssa myöhemmin.
- Äiti käski auttaa. - Kiva. Ota rätti ja ryhdy hommiin.
Yök. Koska pesit sen viimeksi?
Voi ei, osuit. Nyt minä sinulle näytän.
- Älä koske siskooni! - Apua, Superpoika!
- Miten olisi hetken tulitauko? - Miksi? Haluatko päästä ohi?
Mitä Superpoika sanoo? Saako äiti mennä ohi?
- Saa. - Saanko?
- Laita letku pois. - Etkö luota meihin?
- Luotan heihin. - Auts!
- Mitä tulee paluuseen... - Älä uskallakaan!
- Mitä sanot, Z? - Ei paluumatkasta puhuttu.
- Siitä ei puhuttu. - Olen äitisi.
Hän ei puhunut paluumatkasta. Eikö niin?
Hän ei puhunut paluumatkasta! Kimppuun!
Se olikin hyvä opetus lapsille. Kuinka rikkoa lupaus.
Osoitin vain, kuinka tärkeää on ilmaista itseään täsmällisesti.
Sitä paitsi rakkaudessa ja vesisodassa kaikki on sallittua.
- Unohditko senkin, miksi tulit tänne? - Ei, sen tiedän tasan tarkkaan.
- Olen vieläkin vihainen. - Oletko?
Voi, Evan, tätä taloa. Aina jokin asia mättää.
Täällä on hiiri.
- Soitan Parsoneille. - Emmehän me pidä heistä.
- Ostan muutaman loukun. - Ei, hiiriä ei tapeta sillä tavalla.
Maksatko mieluummin Lloyd Parsonille miljoona dollaria?
Minä hoidan asian.
Minun pitää siivota tuo.
Kiitosta vaan, hiiri.
POLIISIN ERISTÄMÄ ALUE
Floridassa.
Puistossa.
- Tämä on hyvä. - Hemmetti, Irene. He haluavat uuden kuvan.
Herran tähden.
Onko koulukuvaa? Jotain sellaista.
Hän pääsi tänä vuonna koulun joukkueeseen.
Kaunis.
- Saanko lainata tätä? - Se on ainoa.
Saatte sen takaisin, rva Bonner. Lupaan sen. Samassa kunnossa.
Tuolla. Vaaleanpunainen paita. Puhuu Pavelin kanssa.
Helvetti sentään. Miksi herkkupalat aina valitsevat sosiologian?
Hyvällä onnella hän tulee etiikan luennoillesi.
Ihan ajatusleikkinä. Opiskelija haluaa viettää kanssasi yön.
Hän on kaunis. Sinun tyyppiäsi. Hän on aikuinen.
Hän ei halua tuhota uraasi tai avioliittoasi kertomalla asiasta.
Hän haluaa vain yön kanssasi.
- Suostuisitko? - Haluaako hän paremmat arvosanat?
- Vastaa kysymykseen. - En minä ryhdy.
Se rikkoo ammattietiikkaa, ja minun on ajateltava avioliittoani.
Kiehtovaa. Luin hiljattain kirjan, en muista kirjailijan nimeä.
Hän sanoi, että syyllisyyden tunnetta voi säännöstellä järkiperäisesti.
Väärä sitaatti. Kirjoitin näin:
"Syyllisyyden kokemus on ehdollinen vaste,
jonka voi voittaa objektiivisin järkiperustein."
Minä taas sanon, että hän on objektiivisesti kuuma mimmi,
ja hän haluaa sinut. Syyllisyys on itsestäsi kiinni.
- Sinäkö tekisit sen? - En tietenkään. Olen naimisissa.
Hei. Anteeksi, että myöhästyin. Unohdin ajankulun.
- Millaista oli olla taas töissä? - Et menettänyt mitään.
- Miksi olette vielä ylhäällä? - Isi! Metsässä on sekopää.
- Sekopää metsässä? Miten niin? - Ei metsässä ole sekopäätä, Adam.
- Ainoa sekopää olet sinä. - Z!
- Mistä hän puhuu? - Järvellä on kadonnut joku tyttö.
Cheerleader Eastfieldistä.
Z sanoi, että metsässä on lapsia syövä sekopää.
Kuulostaa Grimmin veljeksiltä. Hän opiskelee vielä englantia.
Olen vähän huolissani. Lapset pyöräilevät siellä.
- Onko hän eksynyt vai siepattu? - Sitä ei tiedetä.
Hän on 17. On voinut karatakin.
Ei päästetä heitä sinne pimeällä ennen kuin tiedämme enemmän.
Mitä sinä etsit? Eikö se pitänyt säästää.
- Mitä on tapahtunut, Ev? - Ei mitään.
Ei mitään uutta ainakaan.
Santos on lukenut kirjani. Sanoi sitä merkittäväksi.
- Eikö se ole hyvä? - Ja puhui heti perään oppilasmääristäni.
Ja jatkoi ajatustensa kehittelyä elämäni pisimmän 20-minuuttisen ajan.
- Miksi chateau? - No, kaiken jälkeen, miksi ei?
Välillä mietin, oliko oikea päätös muuttaa tänne.
Ei ollut oikein valinnanvaraa.
Uudelle lukukaudelle.
- Pitäkää hauskaa uimassa. - Heippa!
Etkö aio palata opettajaksi?
- Lapset ovat jo isoja. - Ei kiitos.
Yliopistot ovat elitistisiä kilpailulaitoksia.
364 päivää vuodessa en edes ajattele asiaa.
Sanon aina kaikille, että Ellen on fiksuin tuntemani nainen.
Entä lukio? Eikö siellä haeta koko ajan sijaisia?
KADONNUT HENKILÖ
Voitko kuvitella, miltä äidistä tuntuu?
Hän on niin nuori.
Toivottavasti tekijä saadaan kiinni ja käristetään.
Hei, sisään.
Anna. Olinkin näkevinäni nimesi listalla. Miten kesä meni?
Se oli mahtava. Kävin itse asiassa Kreikassa.
Niinkö? Sepä hienoa. Filosofian kehto.
- Millaista siellä oli? - Ihanaa.
Sain luettua kirjasi siellä -
ja ajattelin, vaikka sinua varmaan väsyttää puhua siitä,
että olisi kiva tavata vaikka kahvin merkeissä -
- ja kuulla ajatuksiasi. - En ole väsynyt puhumaan siitä,
mutta en juo kahvia. Virka-aikani ovat tuossa ylhäällä.
Selvä.
Terve. Näen joitakin tuttuja kasvoja, mikä on mukavaa.
Me filosofit olemme kuoleva ihmislaji. Yhdessä olemme voimakkaita.
Uusien tiedoksi: olen tri Birch. Ja tämä kurssi on humaniora 325, kielifilosofia.
Ajattelinkin, että onpas täällä väkeä.
- Ellen Birch? - Kyllä.
Onko miehenne kotona?
- Tarvitsetko apua? - Ei tässä mitään.
No, etsin hiirenloukkua. En arvannut valikoimaa näin suureksi.
Luulin, että on vain sitä Tom ja Jerry-versiota.
- Onko tämä hyvä? - On, mutta se on aika julma.
Hiiri jää sisään ja kuolee nälkään.
- Niinkö? - Joo.
Näihin hiiri jää vangiksi, mutta sen voi päästää ulos muualla.
Kalliimpi kuin olin ajatellut, mutta kai pikkuisten eteen on uhrauduttava.
- Onko sinulla ase? - Kyllä on.
- Saanko nähdä? - Et saa.
- Miksi? - Koska aseet ovat vaarallisia.
- Miksi? - Ne vain ovat. Menepä nyt leikkimään.
- Haluan nähdä sen. - Tiedän, mutta mene silti.
Ovat uteliaita tuossa iässä.
Jospa soitatte miehellenne vielä.
Paina "OK".
- Mitä? - Paina "OK".
Aivan.
Kiitos.
Ellen?
- Hei, mitä nyt? Ovatko lapset kunnossa? - Heillä ei ole hätää.
Tri Birch. Komisariot Robert Malloy ja Killian, sekä konstaapeli Antonelli.
- Kuinka voin auttaa? Onko jokin hullusti? - Onko teillä harmaa Volvo S60?
- Missä oikein olit? Yritin soittaa. - Kävin rautakaupan kautta.
- Mistä on kyse? - No...
Muutama päivä sitten katosi eräs tyttö Eastfieldistä. Tutkimme tapausta.
- Joyce Bonner. Onko nimi tuttu? - Ei.
Sekö uutisten tyttö. Cheerleader. Miten asia liittyy meihin?
Kuulimme miehen harmaassa Volvossa tarkkailleen häntä tuolloin.
Tuskin tämä mihinkään vie, mutta kaikki on tarkistettava.
Osaatteko sanoa, missä olitte torstaina 28. päivä? Kello 15.
- Tuskin. Ja kalenterini on koulussa. - Koulussa?
- Ettekö olekaan lääkäri? - Ei, olen lehtori Addisonin yliopistossa.
- Voin katsoa huomenna ja soittaa. - Kalenteri näyttää, missä pitäisi olla,
- ei välttämättä, missä olitte. - Tuo on kyllä totta.
- Oho. Mitä täällä tapahtuu? - Hei, Z. Mene sisään, kulta.
28. päivä? Se oli Z: n leirin viimeinen päivä. Sinä hait hänet, muistatko?
- Mikä leiri se oli? - Muistan.
Wildwood. Tie 15. Se päättyi 15.30.
- Juu. - Hyvä on.
Vilkaisemme vain auton sisään, niin tämä on tässä.
- Toki. - Eikö siihen tarvita lupaa?
- Ei, jos saamme sen teiltä. - Annan kyllä luvan,
mutta ette kertoneet, kuinka tämä liittyy minuun.
Todistajan mukaan auton tuulilasissa oli Addison-tarra.
Todistaja on voinut erehtyä. Kuten vaimoni sanoi, olin hakemassa tytärtä.
- Wildwood on 50 km: n päässä järveltä. - Mistä tiesitte hänen kadonneen siellä?
- Uutisissa sanottiin. - Z. Äiti käski odottaa sisällä.
- Tämä on ihan rutiinitoimenpide. - Onko?
- Vihjailla tyttäreni kuullen? - Eikö olisi paras rauhoittua?
- Olen aivan rauhallinen. - He tekevät vain työtään, kulta.
- Haittaako siis, jos katsomme sisään? - Ei tietenkään.
Kyllä se minua haittaa.
- Kuka tuon takana on? - Miksi luulet, että sen takana on joku?
Varmaan elokuvien ja TV: n perusteella.
Tosimaailmassa meillä on sellainen kuin budjetti.
Ei ole varaa pitää ketään seisoskelemassa ja katsomassa työtämme.
No niin.
- Mihin aikaan tytär piti hakea? - 15.30.
- Suurin piirtein. - Paljonko siinä oli venymisen varaa?
5-10 minuuttia. Nämä jutut harvoin päättyvät tasalyönneillä.
Aina 32 tai 17 minuuttia yli.
- Olitko siellä ajoissa? - Olin.
- Täsmällisesti vai vähän aiemmin? - Kuten sanoin, en muista.
Koska tyttäreni on vasta 9, eikä saa ajokorttia,
minä kuskaan häntä usein. Tämä ei ollut erityisen mieleen jäävä tapaus.
- Oletko tavannut Joyce Bonnerin? - Minä...
- En oikein usko. - Mutta se on mahdollista?
En muista ketään sennimistä, mutta tapaan paljon väkeä yliopistolla.
On mahdollista, että olen tavannut. Mutta olen varma, etten tiedä olenko.
Kun kysyimme, oletko kuullut hänen katoamisestaan, sanoit:
- "Hän oli cheerleader." Muistatko? - Kyllä.
- Hän "oli" cheerleader? - Puhuin ajattelematta.
Kyllä hän varmaan vieläkin on. Mutta hän on kateissa,
ja tuskinpa hän juuri nyt harrastaa lajiaan missään.
Filosofia. "Ajattelen, siis olen." Sellaistako se on?
Opetan Descartesia johdantokurssilla,
mutta erikoisalaani on kielitiede.
Kielifilosofia.
Anteeksi tietämättömyyteni, mutta mitä filosofi tekee?
- Mikä noin huvittaa? - Se on yksi suurista kysymyksistä.
Filosofiaa voi ajatella loogisena ajatusten selvittelynä.
Olen enemmän opettaja kuin filosofiaa käytännössä harrastava.
Onko tämä jotenkin relevanttia?
Koskaan ei tiedä, mikä on relevanttia ennen kuin sen kuulee.
Rikostutkintaa voi pitää loogisena todisteiden selvittelynä.
Tehän asutte lähellä järveä. Käytkö siellä koskaan?
Aina joskus.
- Oletko vuokrannut kajakkia? - En.
Muistatko nähneesi nuoren ruskeatukkaisen tytön kajakkivuokramolla?
- En voi väittää muistavani. - Et siis muista.
Aivan, en muista nähneeni nuorta tyttöä, vieläpä ruskeatukkaista,
työskentelemässä kajakkivuokraamolla.
En ole koskaan käynyt siellä. Ei ole tullut edes mieleen -
- ennen kuin nyt mainitsette. - Onko tämä hauskaa?
Ikävää, että muistisi pätkii.
No niin. Kiitos ajastasi.
- Enkö ole enää pidätetty? - Et ole ollutkaan.
Meillä on numerosi. Otamme tarvittaessa yhteyttä.
- Työpaikalla, jos sopii. - Tietenkin.
- Kiitos avusta. - Eipä kestä.
Kaikki hyvin.
Vastailin kysymyksiin ja lähdin pois.
- Mitä he halusivat tietää? - Missä olin ollut.
Miksi olin siellä. Olinko tavannut...
- Mikä hänen nimensä on? - Joyce Bonner.
Bonner, niin.
- Oletko tavannut? - Miksi olisin?
Kerroin kaiken, minkä tiedän. He kiittivät, ja se oli siinä.
Ei sattunut jäämään ruokaa? Kamala nälkä.
- Ruokaa? - Niin.
Adam itki tunnin. Hän luuli, että jouduit vankilaan.
- Olet kuin tämä olisi minun syytäni. - He halusivat vain vilkaista autoasi.
- Se on perustuslain vastaista. - Hyvänen aika. Tyttö on kateissa.
- Tiedän. - Eikö se tullut mieleen?
Entä jos se olisi Zelda, ja joku jauhaisi tuollaista machopaskaa kuin sinä?
Ehkä minä ylireagoin.
- Mitä oikein ajattelit? - He kävivät päälle. Puolustauduin.
Se oli tyhmää, tiedän. Olisi pitänyt antaa heidän puuhata.
- Miten Adam voi? - Kannattaisi puhua hänelle.
- Entä Z? - Hyvin. Voisit puhua hänellekin.
Entä sinä? Säikäytinkö sinutkin?
Anteeksi.
Zenonin dikotomia-paradoksi ehdottaa, että ennen kuin voi kulkea huoneen poikki,
on mentävä puoliväliin.
Ja ennen kuin pääsee puoliväliin, on kuljettava neljäsosa matkasta.
Ja niin edespäin. Loputtomasti pienenevine välimatkoineen.
Hänen logiikkansa mukaan ei voisi koskaan ottaa ensimmäistäkään askelta.
Zenon osoitti tavallaan, että liike on mahdotonta.
- Hra Barnes? - Täällä.
- Oletko samaa mieltä Zenonin kanssa? - Olen.
Et voi siis lähteä luokasta kiehtovan luentoni päätyttyä.
- Olemme jääneet jumiin. - Tarkoitan,
että se on sanaleikki. Siinä on järkeä, vaikkei olekaan.
Olet oikeilla jäljillä. Paradoksit paljastavat kielen rajoitteet.
Tiedämme kaikki kokemuksesta, että voimme kulkea huoneen poikki.
Epävarmuus syntyy vain kielessämme.
Onko sinulla dollari samalla tavalla kuin sinulla on päänsärky?
Niin kauan kuin on verbejä kuten "olla" tai adjektiiveja kuten "tosi" tai "valhe",
me tulemme, ja tämä on Wittgensteinin sitaatti,
"tuijottamaan jotakin, mitä mikään selitys ei voi poistaa."
- Niin? - Totuutta ei siis ole?
Minä kysyn näin: Voinko kertoa sinulle totuuden?
Vai voinko kertoa sen, minkä käsitän tai tulkitsen totuudeksi -
siinä määrin kuin muistini antaa myöten?
Mutta nyt menemme asioiden edelle. Pysytään paradokseissa,
yksi kerrallaan.
- Hei, tulinko liian aikaisin? - Ei, olin vasta aloittamassa. Tule vain.
- Jätä auki vain. - Selvä.
- Miten lukukausi sujuu? - Kiireistä. Pitäisi saada 18 pistettä.
18?
Tuo on hieno. Onko se uusi?
On, ostin sen kesällä Bostonista. Sinulla on hyvä muisti.
Minä muistan tuskin viime viikon.
Muistatko viime lukukauden?
- Tuo oli kai myöntävä vastaus. - Ei siitä ole pakko puhua.
Minä haluaisin.
Suljenko oven nyt?
Halusin pyytää anteeksi. Voin melkoisen huonosti viime vuonna,
ja sinä olit...
Yritit auttaa, ja minä käytin sitä hyväksi.
Aika pahasti vielä.
Haluaisin sanoa, että se oli heikkouden hetki,
mutta ei se ollut. Minä en vain ajatellut.
Haluan, että tiedät, kuinka hölmöksi itseni tunsin.
Ja kuinka pahoillani olen.
Anna. Minä arvostan suoruuttasi ja rehellisyyttäsi.
Ja hyväksyn anteeksipyyntösi. Kiitos.
Haluan, että unohdamme koko jutun ja olemme ihan normaalisti.
Jos haluat korjata välisemme luottamuksen, se sopii minulle hyvin.
Olet niin uskomaton ihminen. Siis ihan platonisesti.
Ja tulin oikeasti puhuakseni kirjastasi, jos vain sopii?
Toki.
FILOSOFIAN MERKITYKSET
Kunpa kriitikot olisivat lukeneet sen yhtä huolellisesti kuin sinä.
Tai jotkut kollegat.
Sisään.
Iltapäivää, professori. Onko hetki aikaa?
- Kuten näkyy, minulla on oppilas. - Tämä vie vain hetken.
- Katsopa. Onko se teidän? - On.
- Paksu. - Voitko odottaa ulkona?
- Tulen hetken päästä. - Toki. Ihan rauhassa.
Kauanko olette tuntenut hyvän tohtorimme?
Jokusen vuoden.
- Onko hän mukava mies? - Kaikki täällä ovat mukavia.
Minulla on kokous, enkä oikeasti ehdi puhua.
Ei hätää. Puhutaan matkalla.
- Halusin puhua 28. päivästä. - "Halusin"? Imperfekti.
- Ovatko olosuhteet muuttuneet? - Se on sanontatapa.
- Haluan puhua nyt. - Johan sinä puhuit.
Sanoit hakeneesi tyttärenne leiriltä tuona päivänä. Eikö niin?
- Niin minä sanoin. - Oliko se tosiaan niin?
Tyttäreni ei ole enää leirillä, joten kyllä.
- Ei pysähdyksiä matkalla? - Ei.
Leirinjohtaja sanoo odottaneensa sinua tyttären kanssa 40 minuuttia.
Onko myöhästely nykyään rikos?
Ei, mutta rikostutkinnan vaikeuttaminen on.
Miten minä sen teen?
- Mistä sait muistiinpanoni? - Löysin ne roskakorista järven rannalta.
Onko varma, ettet pysähtynyt siellä? Vaikka matkalla.
On se mahdollista. Ajan järvelle silloin tällöin. Istun siellä autossani.
Teen töitä, katselen järvelle ja puhdistan päätäni.
- Teitkö niin 28. päivä? - En muista.
Ehkä kävin siellä sinä aamuna tai edellispäivänä. En osaa sanoa varmasti.
Olen varma vain siitä, etten liity tytön katoamiseen mitenkään.
Onko vielä kysyttävää? Minun pitää tosiaan mennä.
Ei ole enempää.
Kiitos.
Tri Birch, poliisi on takavarikoinut autosi.
- Se palautetaan, kun... - Onko tämä pilaa?
- Olen ollut yhteistyöhaluinen. - No, koska lausuntosi oli ristiriidassa -
- fyysisten todisteiden kanssa... - Ristiriidassa?
- ...saattaisi perusteellinen tutkimus... - Jätätte minut työpaikalle ilman autoa.
Yritin kertoa, että hinausauto on paikalla,
- mutta panit minut odottamaan. - Et sinä...
Uskomatonta. Tämä on varkaus.
Uskokaa, että haluan selvittää tämän nopeammin kuin kukaan muu.
Palataanpa niihin 40 minuuttiin.
Voit pidättää minut, jos se on aikeesi.
En sano enempää ennen kuin olen puhunut asianajajalleni.
Sinun olisi oikeasti pitänyt soittaa jo aiemmin.
Ajattelin, että se päättyisi, jos vastaan kysymyksiin.
Niin kaikki luulevat. Mutta poliisi ei tee kysymyksiä.
He asettavat miinoja. Mutta ei hätää, tämä näyttää hyvältä.
Paul, sinulla on enimmäkseen avioerojuttuja...
Avioerot, hoitovirheet, petokset.
Kaupunki on liian pieni, jotta voisi erikoistua.
Minä mietin vain, että onko sinulla kokemusta tällaisesta?
Tarkoitatko sieppausta? Vai murhaa?
Ehkä raiskaus, kotoa karkaaminen. Panttivankitilanne.
En tiedä, millainen juttu tämä on. Eivät tiedä hekään.
Ei ole ruumista, kuolinsyytä, motiivia. Ei edes rikosta vielä.
Heillä on vain yksi todistajanlausunto -
ja etsintälupa, jolla en poimisi edes koirankakkaa.
Aiotko maistaa paahtokylkeä? Se muuttaa elämäsi.
- Mitä meidän pitäisi nyt tehdä? - Pysykää puolustuskannalla.
Oli oikein, ettet antanut tutkia autoa.
- Sillä jos he löytävät jotain nyt... - Eivät löydä.
Jos löytävät, todisteen voi kumota.
Tämä ei ole mikään suurkaupunki. Kun nuori katoaa, kaikki tietävät.
Poliisi tarvitsee epäillyn ja äkkiä. He alkavat hutiloida.
Jouduit sattumalta heidän tähtäimeensä, ei sen kummempaa.
Heitä pitää vain ohjata toiseen suuntaan.
Hei.
Deb muuten kutsui teidät päivälliselle joskus.
Kiva. Ellen ilahtuu.
- Katso eriöt. - Mitä?
Eriöt. Katso.
Olen asianajajasi, ja vaitiolovelvollinen kaiken suhteen, eikö niin?
Niin.
Puhutaan ihan suoraan. Sinulla ei ollut suhdetta Joyce Bonnerin kanssa.
- Onko totta? - On.
Onko sinulla tällä hetkellä tai onko ollut seksisuhdetta alaikäisen kanssa?
Ei.
- Entä joku opiskelija? - Älä viitsi, Paul.
Kuuntele. Se kyttä Malloy -
yrittää löytää jonkinlaisen käyttäytymiskuvion.
- Löytääkö hän sellaisen? - Ei.
En tunne sitä tyttöä, enkä ole tuntenutkaan.
- Riittääkö se? - Minulle riittää,
mutta minua ei tarvitsekaan vakuuttaa.
Soittelen pian. Ota sillä välin iisisti.
Senkin perhana.
- Eikö Carrie ole tänään töissä? - Ei.
Paina "OK".
Joyce Bonnerin etsintä jatkuu, mutta poliisi vaikenee mahdollisista -
edistysaskelista kadonneen teinin tapauksen tutkinnassa.
Tyttö nähtiin viimeksi Hillside Lakella. Poliisi on...
- Eikö pitäisi kuunnella? - Ellei pääotsikkona ole -
"poliisi palautti opettajan auton", niin ei.
Mitä?
TOIVO HIIPUU JOYCE BONNERIN ETSINNÖISSÄ
Luokkatoverit järjestivät yömessun 17-vuotiaalle.
Poliisi lupaa 5 000 dollarin palkkion -
kadonneen jäljille johtavista tiedoista.
Hänet nähtiin viimeksi Hillside Lakella. Poliisi on laajentanut etsintäsädettä.
Tapausta pidetään vieläkin katoamisena,
vaikka poliisi ei voikaan sulkea pois myös rikostutkintaa.
Liikenne on palautumassa normaaliksi hitaan aamun jälkeen...
Valitan. Ranta on suljettu.
Ja nimi alle tähän.
- Toimiiko tulostin? - Kiitos.
Tulosteesi ovat tässä.
Halusin vain tietoa tästä uutisesta.
Mistä uutisesta?
Ai siitä. Serkullani on poliisiystävä.
- Hän sanoo, että poliisi tietää tekijän. - Ihanko totta?
- Toivottavasti saavat hänet. - Kyllä saavat. Valvovat koko ajan.
- Oletko valmis, Birch? - Jep.
- Miltä ennuste näyttää? - Mitä?
- Autosi? - Ai joo. Se on vaihdelaatikko.
- Onko kaikki hyvin? - On, minä vain...
Koin tänään uudenlaista häpeää.
Vain kaksi opiskelijaa 103-luennollani.
- Kaksi. - Eihän tuo vielä mitään. Minä...
KADONNUT HENKILÖ
Muistatko muutama vuosi sitten?
Meni kokonainen viikko ilman yhtäkään oppilasta.
Kokonainen viikko.
Minä tarvitsen tätä.
No, minä vain jatkoin opettamista.
Kirjoitin sitaatteja taululle. Koko hoito.
- Saitko hiiren jo kiinni, isi? - En, mutta laitoin ansoihin lisää ruokaa.
- Monikko? - Ostin niitä vähän lisää.
- Saanko tulla mukaan päästämään niitä? - Toki. Mennään kaikki yhdessä.
Birchin perheen oma retki.
Retkistä puheen ollen. Viikonlopuksi luvataan hyvää säätä.
- Voitaisiin mennä vaikka rannalle. - Joo!
- Kuulostaako kivalta? - Miksei.
- Tuo sinun puuhasi vähän nyppii. - Mikä? Hammaspesuko?
Ei, se rantaretki.
Yllätät lapset noin. Entä jos minulla olisi tekemistä.
Olisin ilonpilaaja.
Mitä? Keksin sen lennosta. En yrittänyt yllättää ketään.
- Onko sinulla tekemistä? - Ei, mutta pitäisi varmaan pysyä täällä,
jos Paul soittaa tai jotain.
Tai ehkä tekisi hyvää päästä vaihteeksi kaikesta.
Ihan sama minne menen. Se jauhaa mielessä.
Mennään vähän hengähtämään. Se tekee hyvää.
- No niin, täällä on valmista. - Adam, Z! Nyt mennään!
Superpoika. Lähteekö Adam rannalle?
- Ei. Hänellä on arkipuuhia. - Vai arkipuuhia?
Z! Voitko muuten syöttää Marvinin?
Nyt mennään. Hei.
Enkö ole sanonut, ettei meikkeihini kosketa ilman lupaa?
- En koskenutkaan. - Mistä sitten tuon sait?
- Löysin. - Löysit? Hyi, se on epähygieenistä.
En minä sitä kadulta löytänyt. Se oli isän autossa.
- Milloin? - Kun pesimme sitä.
Takapenkillä. Luulin, ettet halua sitä enää.
Kyllä minä haluan.
Mene pesulle. Ei rannalla meikkiä tarvita.
- Mutta... - Mene pesulle vain.
No niin.
Minne?
Tähän? Vai tähän?
KADONNUT
Pitäisi lähteä matkalle.
Kunnon matkalle.
Emme pitäneet kesällä lomaa. Pitäisi mennä takaisin Espanjaan.
Eikö se olisi kivaa? Takaisin kahvilaamme.
Pitäisi muuttaa sinne. Ostetaan kahvila. Sinä voit pitää sitä.
Minä voisin opettaa englantia ja lapsista tulisi kaksikielisiä.
Selvä.
Sanoit minulle jotain sinä päivänä. Lupasit jotain. Muistatko mitä?
Lupasit aina kertoa totuuden.
- Mitä? - Se oli ennen kuin palasin kouluun.
- Olen minä voinut sellaistakin sanoa. - Etkö lupaisi sellaista enää?
En oikeasti voi luvata sellaista. Ei kukaan voi.
Olisi pitänyt sanoa, että lupaan aina sanoa -
sen minkä tulkitsen ja muistan totuudeksi.
Alkuperäinen lupaus oli parempi. Ja sitä minä sinulta vaadin.
- Pizzaa? - Minä vain peittelen Adamin.
- Missä se on, kulta? - Marvin on poissa.
- Poissa? - Kyllä me sen löydämme.
- Kuinka se pääsi ulos? - En tiedä. Jätinkö minä luukun auki -
ruokkiessani sitä aamulla? Olen pahoillani, kulta. Kyllä se löytyy.
- Se on täällä jossain. - Marvin!
- Marvin? - Marvin!
- Katsoitko puun alta? - Marvin.
Marvin!
- Ostetaan hänelle uusi. - Ei hän halua toista.
- Olen pahoillani. - Tiedän.
Ja hän tietää. Anteeksianto kestää jonkin aikaa.
- Oli niin kamala kiire aamulla. - Älä viitsi, Evan.
Älä jaksa tuota hajamielistä professoria. Se oli aikoinaan suloista.
Mutta nyt haluan sinun olevan läsnä. Me kaikki haluamme.
- Se oli pelkkä vahinko. - En puhu vain kanista.
En jaksa muuttaa enää.
- Jätä päälle. Valvon vielä hetken. - Selvä.
KADONNUT
Laitan tämän niiteillä.
Hyvä.
KADONNUT HENKILÖ
Mihin jäinkään?
Oli mitä oli, se voi odottaa.
Se on ajan hienous, sitä tulee koko ajan lisää.
Nähdään ensi viikolla.
Hienoa.
Kiitos.
- Oliko pitkä päivä? Kelpaako kyyti? - Ei, menen bussilla. Kiitos vain.
Olisi vähän aikaa, jos haluaisit mennä kahville.
- Sanoinhan, etten juo kahvia. - Heillä on teetä, mehua ja vettä.
Kai sinä vettä juot?
- Rva Birch. - Mieheni ei ole kotona. Hän on töissä.
Tiedän. Halusin jututtaa teitä. Jos on aikaa.
Ymmärrän, mutten ole samaa mieltä. Harrastiko Wittgenstein öisin -
seksiä tuntemattomien kanssa puistoissa ja meni sitten kotiin kirjoittamaan -
kielen kyvyttömyydestä määritellä asioita kuten totuus ja moraali?
Tekeekö hänen käytöksensä väitteistä vähemmän päteviä?
Ei, mutta voisiko sanoa, että hänen teoriansa pohjaavat enemmän pelkoon,
- kuin rationaalisen ajatteluun? - En ymmärrä miten.
Filosofisen mielen velvollisuus on nousta henkilökohtaisen yläpuolelle -
ja miettiä yleismaailmallista, eikö niin?
Mitä?
- Se on henkilökohtaista, ja me sovimme. - Jos se liittyy aiheeseen, ole hyvä.
Se liittyy viime lukukauteen.
Kerro, mitä tarkoitat.
Kiitos, hemmottelet minua. Kuinka viihdytte täällä?
Olette asuneet neljä viisi vuotta.
Ihan hyvin. Viisi vuotta.
- Mistä muutitte? - Evanstonista, Chicagon liepeiltä.
Heipä hei, kuka se siinä on. Apulaissheriffini.
- Tarvitsetko vielä isin apua? - Kulta.
Tarvitsemme vähän aikuisten aikaa. Voitko mennä leikkimään?
- Suloinen lapsi. Adamhan se oli? - Ei, Superpoika. Siinä on suuri ero.
Hän pukeutuu viittaan ja muuttuu kokonaan toiseksi.
Minäkin tarvitsisin moisen viitan.
- Väsyttää aina olla oma itsensä. - Ompelen kyllä ehtiessäni.
- Yrität olla mieliksi. - Ei.
Odotan kohteliaasti, että pääset asiaan.
Vaimo sanoo, että olen huono puhumaan leppoisia. Taitaa olla oikeassa.
Muistan hetken sitä ennen. Ajattelin: "Tämä on väärin. Teet virheen.
- Ylität rajan." - Miksi sitten tehdä niin?
En tiedä. Kaipa se oli uteliaisuuden tyydyttämistä.
Tiedän, millaista on olla...
Sitten luin kirjasi ja oivalsin.
Ihmiset tekevät tuhoisia päätöksiä täysin tietoisesti.
Sitten he yrittävät tehdä niistä järkeviä sanomalla vaikka -
"se ei ollut tarkoitus", "en oikein ajatellut" tai muuta sellaista.
Mutta se on valetta.
Näin sinut järvellä hiljattain.
Tyttö on kadonnut. Kaikkien vanhempien pahin painajainen.
Tulin pyytämään apuasi.
Kuinka minä voisin auttaa? Kaiken huomioon ottaen.
Koska oletan sinun pitävän miestäsi syyttömänä.
Joyce Bonner on tuolla jossain. Jos elossa, niin laina-ajalla.
Jos miehesi ei liity asiaan, minun täytyy varmistua siitä,
jotta voin jatkaa. Olen yrittänyt poistaa hänet epäiltyjen listalta,
- mutta hän ei suostu auttamaan. - Kaipa hän on kertonut kaiken tietämänsä.
Taidat olla tuosta vakuuttuneempi kuin minä.
Uskon, että meissä on tuntematon puoli, "se",
joka hakee tuhoisaa käytöstä. Jopa janoaa sitä.
Syyllisyys on vain tätä tuntematonta puolta kohtaan tunnettua pelkoa.
Evan?
Mitä sanot? Olenko hullu?
Anteeksi. Huomasin myöhästyneeni bussista.
Onko kyytitarjous vielä voimassa?
Löysimme miehesi auton takapenkiltä ruskeita hiuksia.
Vertasimme niitä näytteeseen Joycen hiuksista.
Ne olivat hänen.
Olet ensimmäinen, jolle tämän kerron. Edes virkaveljeni ei tiedä.
Jos voit kertoa, mitä tyttö teki autossa,
sitä ei tarvitse kertoa eteenpäin.
Tiedän syyn Evanstonista lähtöönne. Ainakin virallisen version.
Yliopisto kertoi yksityiskohdat vastahakoisesti, mutta...
Se oli varmasti rankkaa.
- Kauanko olette olleet naimisissa? - 15 vuotta.
Niin.
- Onko kaikki mennyt hienosti? - Tokkopa.
Meillä oli molemmilla syy lähteä sieltä. Mutta syyt olivat hyvin erilaiset.
En usko hetkeäkään, että tiedät ne.
Sinun on aika mennä.
- Kiitos avusta. Teillä on mukava koti. - Teen töitä pitääkseni sen sellaisena.
Kiitoksia. Näkemiin.
Hän on kotona. Anteeksi. Jos olisin tiennyt, olisin soittanut hänelle.
Ei se mitään.
Kiitos kyydistä.
Filosofit ovat katoava ihmislaji. Yhdessä olemme vahvoja.
Huhuu?
- Ellen? - Isi tuli kotiin!
- Se poliisi kävi taas täällä. - Vai kävi hän taas.
- Kulta? - Yritin soittaa. Missä oikein olit?
- Vie sinä Zelda, minä kannan Adamin. - Minä kannan. Sormi se vain on.
Evan Birch.
- Hiuksia? - Ruskeita hiuksia takapenkillä.
- DNA täsmäsi. - Ovat itse laittaneet ne sinne.
Onko mitenkään mahdollista, että tyttö on ollut autossasi?
Ei tietääkseni.
Entä tietämättäsi. Oletko jättänyt auton lukitsematta?
Vaikka järvellä sinä päivänä. Oletko ottanut liftareita kyytiin?
Entä koululla? Oletko antanut oppilaille kyydin?
- En seurustele oppilaiden kanssa. - En minä sitä kysynyt.
Kerran otin kyytiin lukiolaisia, joilla oli täällä valmistelevia kursseja.
Kolme tyttöä ja poika. Silloin satoi.
- Oliko Joyce Banner yksi heistä? - Ehkä. Onhan se mahdollista.
- Onko sinulla läsnäololistat? - On. Nyt olen myöhässä luennolta.
Katson, onko hän siinä. Sehän olisi hyvä?
No, toisaalta se selittäisi hiukset, toisaalta se yhdistää sinut häneen.
- Soitan myöhemmin. - Hyvä on.
PÄIVÄN AIHE: TODISTA, ETTÄ TÄMÄ TUOLI ON OLEMASSA
Jos minun kotikonnuillani haluttiin todistaa, että tuoli on olemassa,
sillä lyötiin toista päähän.
No, saimme autosi tutkittua.
Nimi tähän ja saat sen takaisin.
Voitte siis viedä autoni ilman lupaa,
mutta tarvitsette lupani sen palauttamiseen?
Minä en noita papereita kehittele, kunhan vain täyttelen.
- Ette varmaan hinanneet sitä takaisin? - Ei.
Se pitää hakea takavarikkoalueelta. Puoli tuntia tietä 35.
- Voin antaa kyydin, jos kelpaa. - Haen sen itse, kiitos.
Oliko muuta?
Et juuri arvosta ammattiani, mutta -
kun asiaa miettii, olemme samalla alalla.
- Mikä ala se on? - Todisteet.
Etsimme totuutta.
Totuus piilee väitteiden, analyysien ja järkeilyjen taustalla.
Järkeily johtaa meidät totuuteen, se ei peitä sitä.
Olen aina ajatellut, että totuus on vaistonvaraista.
Kun ajattelee tätä pientä ongelmaanne tässä taululla,
- tuntuu vastaus olevan aika ilmiselvä. - Onko se?
Ole hyvä. Todista, että tuoli on olemassa.
Mikä tuoli?
- Missä opiskelit? - Filosofian kandi Seton Hallista.
- Juristiopinnot Fordhamissa. - Oletko toiminut lakimiehenä?
Olin minä aikani syyttäjänvirastossa. Ei ollut minun juttuni.
Siellä ei saanut kantaa asetta.
Nuorimmaiseni, Katie.
Joycen koulutoveri. Vaikka eivät he tunne toisiaan.
Eri piirit.
Olimme vähällä laittaa hänet teidän kesäohjelmaanne Addisonissa.
Samalle, jota Joycekin kävi.
- He olisivat voineet ystävystyä. - Se on laaja ohjelma.
- Kaikki eivät tunne toisiaan. - Koskeeko se myös opettajia ja oppilaita?
- Kuulusteletko minua ilman asianajajaa? - Ei tulisi mieleenikään.
Mietin vain, olisiko Katie siellä ollessaan tutustunut opettajiin.
Ei välttämättä. Opiskelijat voivat ottaa korkeintaan kolme kurssia.
Ja opettajia on 15. Mutta kyllä se mahdollista on.
Niinkö? Millä tavalla?
Voi kuvitella, että Katie joutuu sateen yllättämäksi -
ystävien kanssa. Kaksi tyttöä ja yksi poika. Ja ehkä -
opettaja tarjoutuu heittämään heidät kirjastolta -
osakuntatalolle. Ja ehkä Katie takapenkillä ollessaan -
korjaa meikkiään ja märkiä hiuksiaan -
ja tulee jättäneeksi hiuksen tai kaksi opettajan aina sotkuiseen autoon.
- Lasketaanko se tutustumiseksi? - Tuskinpa.
Mutta jos päiväkirjassa mainittaisiin kesällä tavattu vanhempi mies,
haluaisin jututtaa kaikkia miehiä, joihin hän on saattanut edes törmätä.
- Luetko tyttäresi päiväkirjaa? - Joka ikisen sivun.
Ennen kuin unohdan. Tämä löytyi hanskalokerostasi.
Halusin varmistaa, että saat sen takaisin.
- Mikä se on? - Sanopa se.
Uskot minun tavanneen Joyce Bannerin hotelli Sandersin suihkulähteellä klo 19.
Ei. Sanders on Chicagossa. Tai oli. Se suljettiin 4 vuotta sitten.
Silloin Joyce olisi ollut 13. Enkä usko sinun olevan sitä tyyppiä.
Ensin pidin sitä roskana, mutta sitten...
Ostit auton noin kolme vuotta sitten, ja tiedän, ettet tupakoi.
- Ajattelin, että tuolla on tunnearvoa. - Eikö sen pitäisi olla todistepussissa?
- Pitäisikö? Kenen käsialaa se on? - Ei aavistusta.
- Vaimosi? - Ei siltä näytä.
- Voisitko ajaa hiljempaa? - Toki.
Niin pyöreitä kirjaimia. Melkein liikuttavaa.
Kun mies menee AA: han, hänellä on taskussaan kolikko.
Muistutuksena, että ei saa juoda.
Pyörittelet sitä jotenkin tottuneen oloisesti.
Voitko pysäyttää tämän helvetin auton?
Tiedät, mihin suuntaan tämä johtaa.
Vie minut autolleni.
Hei, Frank!
Kas tässä, 2567.
Hän auttaa.
Hei.
Anteeksi, että tulen myöhässä.
Takavarikkopaikka oli melkein toisessa osavaltiossa.
Ollaanko puhumatta siitä juuri nyt?
- Persikat. - Täydelliset persikat.
- Mitä nyt? - Katson vain kasvojasi.
Miksi?
Eikö toisen kasvoja voi katsella ilman taka-ajatuksia?
Voi kyllä. Mutta nyt ei ole hyvä hetki.
- Haluan, että kerrot totuuden. - Totuuden mistä?
Mitä hän teki autossasi?
- Kuka? - Luulitko, etten saisi tietää?
Heillä on todisteet siitä, että tyttö on ollut autossasi.
- En halunnut huolestuttaa sinua enempää. - Joten pidit sen salassa.
- Ei. - Vaimoltasi.
Tämä on hänen huulikiiltonsa. Zelda löysi sen.
Mitä hän teki autossasi?
Minulla on selitys, mutta se on ehkä liian simppeli makuusi.
- Älä käännä puhetta minuun. - Sinulla on tässä osuutesi.
Olit ennen niin järkevä. Joko asia voidaan todistaa tai ei.
Nyt olet pelkkää intuitiota, olettamia, vainoharhaa.
Sekö poliisi sen kertoi? Siitäkö te viimeksi puhuitte?
Kiva. Pyysikö hän kantamaan mikkiä myös?
Yritän kovasti luottaa sinuun taas.
- Nytkö et luota? - En ole luottanut viiteen vuoteen.
Hyvä on. Säästän sinut vieressäni nukkumisen ahdistukselta.
- Haloo? - Tyttö on löydetty.
- Mitä? - Olen yrittänyt tavoittaa koko aamun.
Joku kalastaja löysi hänet. Poliisin mukaan hän kellui padon luona.
- Mitä se tarkoittaa? - Ettet puhu halaistua sanaa kenellekään -
ennen kuin puhut minulle. Hänelle tehdään ruumiinavaus,
sitten päätetään, nostetaanko syyte.
Otan yhteyttä kuultuani enemmän. Ole siihen asti normaalisti.
- Normaalisti? - Syyllinen lymyää. Pitää lopettaa.
Professori Birch.
Suotteko hetken ajastanne? Haluatteko antaa lausunnon?
Olisi muutama kysymys.
Mikään ei houkuta yleisöä niin kuin pienikin viite skandaalista.
Näin paljon tulevia filosofeja.
Aikaa ei ole hukattavaksi.
- Mikset ole kertonut tästä? - Ei ollut mitään kertomista.
Olin järvellä tytön katoamispäivänä, ja poliisi on kuulustellut minua.
- Koska saatoit nähdä jotain? - Yhteyksiä voi olla muitakin.
- Kuten? - Hän oli täällä kesäopinnoissa.
Olen saattanut antaa hänelle ja muutamalle muulle oppilaalle kyydin.
- Evan! - Silloin satoi.
- Kuinka huolissani minun pitäisi olla? - Annoitko sinäkin hänelle kyydin?
Kuulut opettajakuntaan. Kaikki, mikä uhkaa sinun mainettasi,
- uhkaa yliopiston mainetta. - Tiedän.
Siksi minun on saatava kuulla asiasta ennen hemmetin mediaa.
- Hyvä on. - Lehti soitti ja pyysi kommenttia.
- Vaikutin idiootilta. - Miksi? Mitä sanoit?
Että luotan opettajakuntaani täysin,
ja olen varma, että poliisi tulee poistamaan tohtori Birchin -
- epäiltyjen listalta. - Hienoa.
- Evan. Joudunko syömään sanani? - Et, Bob.
Nyt on niin, että olen tukenasi, mutta et saa opettaa.
Pidin juuri luennon täydelle luokalle.
Kuuntele itseäsi. Eivät he luennon takia tulleet.
- Voit tehdä töitä huoneessasi... - Työni ja omistautumiseni -
tälle yliopistolle on omaa luokkaansa. Tiedät sen.
Evan! Tämä on päätetty jo.
Voisitko olla iso aave, Adam, ja panna turvavyön ihan itse?
Kulta...
Muistatko päivän, kun isän piti hakea sinut leiriltä?
Muistatko, mitä hän sanoi tai miksi hän oli myöhässä?
- Hei, poika. Saitko asun? - Joo, se on mahtava.
- Kappas vain. Entä sinä? - En minä halunnut.
Mikset soittanut? Olisin liittynyt seuraan.
- Tyttö on löydetty. - Niin, Paul kertoi.
- Etkö muka enempää sano? - Mitä pitäisi sanoa?
Saan tietää mahdollisesta syytteestä ruumiinavauksen jälkeen.
Niin.
Ja se oli harmaa Volkswagen?
Mihin aikaan?
Selvä. Kiitos.
Katso noita luurankoja.
Miksi näkymättömällä miehellä on sidos? Onko hän satuttanut itsensä?
Siteet, ei sidos. Niiden avulla hänet näkee.
Karkkiomenoita!
Saanko tällaisen?
- Hei, John. - Hei.
Minä täällä alla. Minkä haluat? Tuon, jossa on rakeita?
Yksi rakeilla, kaksi pähkinällä. Haluatko pähkinöitä, Zelda?
- Zelda? - Minne hän katosi?
Zelda!
Zelda? Zelda!
Jäätkö tähän hetkeksi, John? Ja pidä Adamia silmällä.
Zelda!
Mitä sinä teet?
Pysäyttäkää tyttö!
- Hei, hei. Missä palaa? - Katsokaa eteenne!
- Mitä sinä ajattelit? - Hetkinen vain, sir.
Hän on tyttäreni.
- Onko se totta? Onko hän isäsi? - Ei!
- Zelda Frances Birch! - Rauhoittukaa.
En minä rauhoitu. Hän on tyttäreni.
Vien hänet kotiin. Sitten hän saa kuulla kunniansa.
Pyydän teitä perääntymään. Onko selvä?
Zelda. Onko se nimesi?
Okei, Zelda. Nyt sinun on kerrottava totuus.
Onko hän isäsi?
- Näyttäkää paperinne. - Uskomatonta.
Paperit eivät ole mukana.
No niin, kyytiin vain. Auta häntä turvavyön kanssa.
- Olkaa hyvä. - Pahoittelen tätä sekaannusta.
- Nykyään ei voi olla turhan varovainen. - Sitäkö se oli?
Anna olla, Evan.
Minulla on koko ilta aikaa, nuori neiti.
- Olkienkohautus ei riitä. - Anteeksi.
Olet tuskin puhunut minulle viikkoon.
Tiedän, että elämä on nyt vähän sekaisin. Siksikö?
- Ei. - Miksi sitten?
- Lupaatko olla kertomatta äidille? - Meillä ei ole salaisuuksia.
Mutta jos kerrot minulle, niin päätän tarvitseeko hänen tietää.
Hän kysyi siitä päivästä, kun hait minut leiriltä.
Kun olit myöhässä.
Z. Nyt sinun on oltava täysin rehellinen.
Luuletko, että liityn jotenkin sen tytön tapaukseen?
- En. - Hyvä, sillä en liity.
Tunnethan sinä minut.
En tekisi pahaa kärpäsellekään.
Ruumiinavausraportti tuli.
No?
Kiitos.
- Onko Evan Birch kotona? Komisario Malloy. - He ovat yliopiston juhlissa.
No niin, mennään. Pelkät juhlathan ne vain.
Kyllä se siitä.
- Pitää miettiä, mitä kerromme. - Totuuden vain.
On pöyristyttävää, että meidät vedettiin tähän. Pian asia toivottavasti selviää.
Koetamme kestää.
On pöyristyttävää, että meidät vedettiin tähän, mutta pian asia selvitetään.
Toivotaan. Tällaisissa tilanteissa meidän todellinen minämme tulee esiin.
Saanko chardonnayn ja viskin soodavedellä?
Otetaanpa toisellekin jalalle. Tuplana.
On rikollista panna teidät kestämään tämä. Voitte haastaa heidät oikeuteen.
- Yksi taistelu kerrallaan. - Tärkeintä on, että Evan saa opettaa.
- Mitä tarkoitat? - Ole hyvä.
Estävätkö he sinua opettamasta?
- Tulin puhuneeksi sivu suuni. Anteeksi. - Mihin saakka?
Kevääseen. Jeesuksen toiseen tulemiseen. Kuka tietää.
Hei, Barbara. Olet hienona.
- Voidaanko puhua hetki? - Toki.
Anteeksi.
- Onko hauskaa? - Milloin aioit kertoa?
- Älä virnuile siinä. - Mitä?
- Milloin se oli, ja mikset kertonut? - Se lienee pienin ongelmistamme.
Onko elantomme pienin ongelmistamme?
Viedään tämä nyt kunnialla läpi ja jatketaan riitaa kotona.
- Ei, minä menen kotiin nyt. - Miksi?
Jotta voit jatkaa Zeldan kuulustelua?
- Kuulustelua? - Mitä se muutakaan on?
Joko komisario teki sinusta apulaissheriffin?
- Ellen! - Päästä irti!
Ottaisit rennosti. Juo vähän. Istu alas. Ole kiltti.
- Jotta kaikki näkevät meidät paremmin? - Ei.
- On pöyristyttävää, kuinka meidät on- - Ellen!
vedetty tähän, mutta kaikki selviää pian.
- Kuuletko, kuinka hölmöltä se kuulostaa? - Kuulen sinun hölmöytesi.
- Voisitko nyt rauhoittua. - Olen väsynyt rauhoittumaan!
On ollut vähän paineita viime aikoina.
Ellen!
- Mikä sinuun meni? - Ai minuun?
Niin.
Mene vain takaisin ja sönkötä heille mitä paskaa tahansa.
- Minä menen kotiin. - Ja siinä se.
Kun tulee kova paikka, sinä vain häivyt. Entä ne myötä-ja vastoinkäymiset?
- Sinäkö läksytät minua lupauksista? - Mikä tuo on?
Löysin sen. Työpöydältäsi. Kuka sen kirjoitti?
Ilmestyikö se eteesi,
- vai pengoitko laatikkoni? - Pengoin laatikkosi.
Pengoin koko talon. Kuka sen kirjoitti?
- Mitä olen tehnyt ansaitakseni tämän? - Mitä olet tehnyt? Tiedät oikein hyvin.
Evanston, ihanko totta? Miljoonatta kertaa, mitään ei tapahtunut.
Minä näin teidät. Naimassa toimistossasi.
En koskaan nainut häntä toimistossani.
Tiedätkö, mitä et ymmärrä?
En enää edes välitä siitä, että teit sen.
En välitä.
Mutta nämä valheet.
Olet tolkuttanut tuota minulle ja myös itsellesi -
niin kauan, että uskot jo itsekin ettei mitään tapahtunut.
Ja minä pelkään kuollakseni mitä muuta voit itsellesi vakuutella.
Paina "OK".
- Saisinko viskin? - Toki.
Onko teillä puhelinta?
Haluaisin tavata komisario Malloyn.
Haluan tehdä rikosilmoituksen.
Voimmeko puhua?
Toki. Sisään vain.
Kahden?
- Menikö ilta pitkäksi? - Meni.
Maistuisiko kahvi?
Mitä olet tehnyt?
Sinua on vaikea tavoittaa.
Missä olit?
Onko sinulla vaikeuksia muistaa asioita? Ihmisiä, paikkoja, tapahtumakulkuja.
Olen lukenut siitä tutkimuksia. Ne ovat kiehtovia.
Muisti on aivojen vähiten luotettava toiminto.
Se on luotettava sikäli, että se vahvistaa omakuvaamme -
sen sijaan, että antaisi tarkan kuvauksen -
- aiemmista tapahtumista. - Onko tämä tenttiaihe?
Minulla oli kerran opiskelija. Ollessani Evanstonissa.
Carol. Meillä oli suhde.
Hänen vanhempansa uhkasivat nostaa kanteen yliopistolle.
Luullakseni.
Ellen oli raskaana. Sanoin itseni irti, ja me muutimme tänne.
Mutta muistan myös, ettei mitään tapahtunut.
Hän yritti suudella minua. Sanoi ei, ja hän suuttui.
Hän sanoi vanhemmilleen, että olimme olleet sängyssä.
Siksi meidän oli pakko muuttaa.
En vain muista, kumpi versio oikeasti tapahtui.
En voi todistaa kumpaakaan. Ja ilman todisteita...
Minä...
Olen saattanut tappaa sen tytön.
Näin hänet sinä päivänä järvellä.
Menin tervehtimään.
Hän muisti minut siitä, kun annoin hänelle kyydin.
Hän tiesi minusta paljon. Oli lukenut kirjani.
Hän oli rakastunut minuun.
Hän kysyi, lähtisinkö kävelylle. Hän tiesi vanhan polun padon ympäri.
Sanoin, että se olisi mukavaa.
Olimme kaksin. Oli hiljaista. Kauniit maisemat.
Kukaan ei ollut katsonut minua pitkään aikaan sillä silmällä.
Minä vähän kiihdyin.
Yritin pidellä hänen käsiään, jotta hän ei voisi liikkua.
Ihan vain hallitakseni tilannetta.
Hän työnsi minut pois. Lähti karkuun.
Juoksin perään. En halunnut hänen saavan minusta väärää kuvaa.
Hän liukastui ja löi päänsä. Menin paniikkiin.
En tiennyt, mitä tehdä.
Työnsin hänet veteen.
Se ei ollut tarkoitukseni. Se ei ollut tahallinen teko.
- Evan! - Niin.
Vessa on kulman takana, jos haluat huuhtoa kasvot.
- Olenko pidätetty? - Et.
Lue tämä.
Lopullinen kuolinsyyraportti.
Et tappanut Joyce Bonneria.
Hän putosi kalliolta järven vastapäisellä puolella.
Se oli onnettomuus. Eikä häntä löydetty padolta.
Levitimme tarkoituksella väärää tietoa.
Ruumiinavaus osoittaa, että hänen molemmat ranteensa murtuivat.
Hän kai yritti pehmentää laskua. Niska murtui.
Hän kuoli hetkessä.
Siksi yritin tavoittaa sinut.
En ymmärrä. Minähän tunnustin juuri.
Tapaus on ratkaistu. Hän ei lyönyt päätään kiveen.
Ei mitään todisteita yhdynnästä tai kamppailusta.
Ei ihoa kynsien alla. Ei mustelmia siitä, kun pitelit häntä.
Voisin vielä jatkaa.
- Minähän sanoin tappaneeni hänet. - Voitko todistaa sen?
Minä en olisi voinut.
Tiedän, että olit silloin siellä.
Ja sen, että hän oli autossasi.
Tunnen myös menneisyytesi oppilaiden kanssa.
Mutta ihmisistä jää jälkiä.
Kuituja vaatteista. Hitusia ihosta. Jalanjälkiä.
Eikä sinusta ole muita jälkiä kuin roskiksesta löytämäni muistiinpanot.
Ei ole todisteita, että teit mitään muuta kuin olet koko ajan kertonut.
Kadotit ajantajun hakiessasi tytärtäsi.
Ei ole todisteita, että näit Joyce Bonnerin.
Ja ilman todisteita...
Poliisi kiittää yhteistyöhalusta ja pahoittelee mahdollisia hankaluuksia.
Pyydän konstaapelia viemään sinut kotiin.
- Päästätkö minut vapaaksi? - Minä en ole pappi.
Jos haluat nussia collegetyttöjä, niin siitä vain.
Et ole ensimmäinen etkä viimeinen.
Mutta älä hae minulta syntien anteeksiantoa.
En ole psykiatri. Olen niin kuin sinä.
Minä etsin todisteita.
Ja ne löydettyäni pidän niistä paljon parempaa huolta kuin sinä.
Anna hänen nukkua humala pois ja vie hra Birch sitten kotiin.
Hänen perheensä odottaa.
Minulle maistuisi ryyppy.
- Isi tuli kotiin! - Hei, kullannuput.
- Me saimme sen kiinni, isi! - Minkä?
Sen nimi on Herbie. Saammeko pitää sen? Joohan.
Se saa asua Jinxin vanhassa häkissä, ja minä pidän siitä huolta. Kunniasanalla.
- Mitä äiti sanoo? - Että on tehtävä yhteinen päätös.
Viekää se yläkertaan, niin me puhumme.
He lopettivat tutkinnan. Se oli onnettomuus.
- Hän putosi. Se on nyt ohi. - Mitä?
- Mikset ole iloinen? - Malloyn epäilyt eivät huolettaneet minua.
Mitä kädellesi on tapahtunut?
Olin hölmö. Vedin kännit ja...
Ymmärrän kyllä, jos haluat jättää minut.
Se ei ole suuri saavutus.
- Minä yritän tässä pyytää anteeksi. - En halua mitään anteeksipyyntöjä.
- Mitä sinä sitten haluat? - Elämämme takaisin.
Avioliittomme takaisin.
Että kaikki viiden vuoden salaisuudet tulevat päivänvaloon.
Avaa se. Mitä siinä lukeekin, keneltä se onkin. Avaa.
Emme voi aloittaa alusta.
Yritimme sitä tänne muuttaessa.
Voimme mennä vain eteenpäin.
Joko yhdessä tai erikseen.
Emme voi muuttaa tekojasi.
Että minä katselin vierestä kun teit valintoja, vaikka tiesit,
että ne voivat tuhota kaiken yhdessä rakentamamme.
Mitä sitten päätätkin,
minä lupaan olla enää koskaan valehtelematta sinulle.
Kerron aina totuuden.
Niin.
Aina totuuden.
Ei tulkintoja siitä.
Rakastan sinua.
Anna?
Ei! Anna!
Anna!
Anna, herää.
Pysy kaukana minusta!
Anna!
Suomennos: Sami Siitojoki